LEGENDA O ČUVARIMA
Tvoji dani teroriziranja kraljestva su gotovi.
Nisi brz. Ne možeš se mjeriti sa mojom zlom vojskom.
Možda...
ali ja sam okupio svoju vojsku:
čuvare GaHoola!
Ali Soren.. Dovoljno jaki da pretvore slabe u jake,
da poprave uništeno i da prevladaju zlo.
Eglantine, što je?
Zadnji put si rekao da ću ja biti Lyze od Kiela.
Sljedeći put. Može?
Pa, nadam se da ne lažeš...
Metalbeak!
Moj kljun!
U redu, dosta je bilo, vrijeme je za krevet.
Da, molim te, dosta s pričama o čuvarima.
Ali priče su dio naše kulture i povijesti.
Učimo iz njih.
- Iako smo ih čuli sedamsto puta? - Da, čak i tada.
Jedino ako znaš sve o našoj povijesti.
- Znam da su se čuvari borili. - Soren, to je samo priča.
- Nije. - Evo ga opet.
Mislim tata, jesi li ikada vidio čuvare?
Samo zato što ne možeš vidjeti nešto, ne znači da ne postoji.
To je kao kad osječate nešto u svoj duši,
i kroz dušu glasovi naših predaka nam žele reći što je ispravno.
Dosta je bilo za jednu noć.
Sutra je poseban dan. Prvi let.
- A sada u krevet. - Hajde, djeco.
Složila sam mekani krevet za tebe, Eglantine.
Soren, da li ti stvarno misliš da čuvari postoje?
Ne sjećaš se?
Bitka ledene pandže.
Čuvari su bili u manjem broju.
Stvari nisu izgledale dobro.
Tada se je Lyze od Kiela obrušio dolje na gnijezdo zla.
Čuvari su pobijedili.
I kraljestvo sova je opet slobodno.
Onda su se vratili kući, na veliko stablo zvano GaHoole.
Ali neki kažu da zli kralj još uvijek živi,
sa željeznom maskom na glavi
da sakrije svoje unakaženo lice.
Prekini!
To je moj omiljeni dio.
Znam. Čuo sam ga tisuću puta.
Ti previše maštaš, Soren.
Mislim da ti je tata ispunio glavu sa pričama i snovima.
Nema ništa loše u snovima.
To je razlika između nas, brate.
Ja sam svijestan kada spavam.
A ti, ideš li spavat?
Soren...
Tata je rekao da snovi predstavljaju što smo.
Kao što sam rekao...
Kludd, čekaj! Ne!
Gledaj, tata!
Bit ću najbolji letač.
Jer su tytosi najbolji u svemu.
Je li tako, tata?
Kludd, imaš snage, ali...
sove su dobre u lovu iz jednog razloga.
Da, znam, ne prave buku.
Kada otvorim svoje kandže...
Miševi će pobjeći, a ti češ ostati gladan.
Tata, spreman sam.
Pa, mladi čuvaru, mislim da tvoj prvi sat letenja
neće biti tako opasan.
Ne brini koliko češ mnogo buke stvarati na početku,
samo trebaš razviti...
krila.
Bravo!
Početnička sreča.
Znaš Kludd, mislim da pomaže pogledati gdje češ sletjeti.
- Utrkujmo se. - U redu, idemo!
- Prvi si poletio. - Nisam!
- Jesi. - Molim vas...
nema svađe.
Noctus, neka dečki idu unutra. Vrijeme je da krenemo.
Možemo li s vama u lov?
Ne večeras, ali kada dođe vrijeme za to,
morat češ imati kacigu na glavi.
- Zakon kaciga. - Pusti me.
Hajde opet. Reci to opet.
Noctus, znam da naš sin pomalo sanjari,
ali brineš li se za njega?
Brinem se za oboje.
Kao da su se jučer izlegli,
a sad...
Uskoro će odrasti i napustiti gnijezdo.
Samo želim da budu spremni.
Bit će dobro.
Idemo!
Eglantine, jesi li dobro?
Ako želiš povratiti, samo daj.
Ovo je odvratno!
- Što je to? - Tvoja prva kuglica.
Prva? Misliš bit će ih još?
Zar ne prepoznaješ što je to?
To je miš kojeg si pojela.
Njegovo krzno i kosti.
Nakon svakog zalogaja povračaš kuglice.
Mislim da sam spremila prve ispovračane kuglice od tvoje braće.
- Ne, ne! - Možda ih želiš vidjeti.
Gđo. Plithiver, ne opet, molim vas.
Zašto, to je velika noć za ovo stablo.
-Kludd, želiš li izači van još učit letjeti? -Što?
Izaći van i letjeti ponovno?
- Ne bih rekao. - Možda si u pravu.
Možda bi trebali ostati unutra
i igrati se čuvara.
Kludd, mogu li ti pokazati, a da ne budeš ljut?
U redu, pokaži mi kako.
Prije skoka...
Vidim sebe kako stojim na visokoj litici sa čuvarima,
spremni za bitku.
Letim mekano,
i vjetar me nosi.
Dosta!
Kludd, jesi dobro?
Oh ne!
Na tlu smo.
Ne smijemo biti ovdje. To je tako...
To je najužasnije mjesto za sove.
Čudno je ovdje dolje.
Ne, moramo se vratiti. Ne smijemo biti ovdje.
Kada bismo mogli dohvatit onu granu...
onda bi se uspjeli pripesti do vrha.
Da vidimo.
Tiho!
Što je to?
Soren.
Kludd.
Kamo nas vodite?
Naša kuća je tamo.
- Ne smijete raditi to. - Zatvori usta,
ili ću ih ja zatvorit umjesto tebe.
- Što misliš Jatt? -O staroj fori za zatvaranje usta.
Ne govorim o tome, nego o mom zlom pogledu.
Radim na njemu tjednima.
Nisam skužio. Daj da vidim.
- Impresivno. - Sviđa ti se?
Znaš, tvoj zli pogled podsjeća me malo
na moje lice zastrašivanja.
Tko ste vi? -Bez pitanja. Bez 'kako', "tko" ni "što".
Uskoro ćete vidjeti.
Što misliš, da li moj zli pogled izgleda prisilan ili prirodan?
- Potpuno prirodan. - Hvala.
Pusti me!
Ovaj ima snažan ugriz.
To će bit od koristi.
Znaš, Jutt, ako iskoristim tvoj zli pogled
kombiniran sa mojim pogledom ispod obrva.
- Dobijem ovo. - Kako zoveš to?
- Predator. - Predator?
To je malo smiješno.
Jutt, gledaj. Eno Grimbla.
- Pokaži mu novi izgled. - Sa ili bez obrva?
Sa podignutim obrvama.
Pozdrav, Grimble.
Jatt, Jutt, drago mi je vidjeti vas.
Grimble, što imaš tamo?
Jutt, to je patuljasta sova.
Jako mala, ali radišna.
Prestar da nosiš veću?
Jako smiješno.
Nešto ti se desilo sa licem, Jatt?
- Ne. - Razljutio si ga sad.
- Ja sam Soren. - Gylfie.
- Rekao je da si patuljasta sova. - Iz pustinje.
- Ti si tytos.(Kukuvija drijemavica) - Da, ja sam iz šume.
Tko su ove sove?
Znaš li kamo nas vode?
Dosta priče.
Kludd.
Vaše obitelji su vas napustile.
Dakle, od sada klasifirat čemo vas kao siročad.
Jako tragično, znam
ali naše sove su vas spasile
i dovele ovdje na sv. Aegolious.
S vremenom, bit ćete zahvalni za taj dobri čin,
i vratiti ćete tu ljubaznost radom.
Neki od vas će bit sakupljači.
Ne želim bit sakupljač.
- A neki vojnici. - Gylfie, ostani sa mnom.
Uvijek ćete služiti plemenitim tytosima "Uzvišenima".
- Pusti nas. - Tišina!
Ne želimo raditi za "Uzvišene".
Tišina!
Ja sam Nyra.
Vojskovođa sv. Aegoliousa,
i gospodar uzvišenih tytosa.
Znam da vam sada nedostaje obitelj,
no što prije svatite da su
Uzvišeni vaša nova obitelj..
Uzvišeni nisu naša obitelj.
Pustite nas!
Ima pravo! Pustite nas!
Što je to?
Tytos, ne gubi vrijeme sa ovim prljavim perjem.
Pusti je na miru!
Imamo jednog hrabrog tytosa.
Kako slatko!
Vas dvoje ... ćete ostati onda zajedno
kao sakupljači.
Idemo. Brže.
Možda jednom kada se sjetitš da si uzvišen tytose
postaneš vojnikom.
Što s mojim bratom?
- Gdje je on? - Kludd!
Ona sova kaže da si ti njegov brat.
Želiš li mu se pridružiti?
Nisam ni mislila.
- Kludd? - Idemo.
- Kludd! - E to je vojnik!
Hvala.
Soren, ne trebaš biti ovdje sa mnom.
- Trebao bi biti sa svojim bratom. - Gylfie, nikad nebi mogao biti sa tim tytosima.
Ne želim da Kludd... Hej!
Što je njemu?
Izgleda kao da je...
Hej, vi tamo. Brže malo, idemo.
Učinite točno što vam kaže ili više ne budete vidjeli svjetlo GaHoola.
- Ta ti je dobra, Jatt. - Izgledalo je malo prisilno.
Bilo je strašno.
Hvala Jutt.
- Mi želimo vas... - Što si rekao, Jatt?
- ... odmoriti. - Da se odmorite.
Slušajte, podignite kljunove gore
i okrenite lica prema svijetlosti veličanstvenog punog mjeseca...
i spavajte.
Soren, ne smijemo zaspati.
Mislim da nas pokušavaju lunatizirat.
Lunatizirat?
Ponekad se u pustinjama sova iscrpi i kolapsira pri punom mjesecu.
Kad se probude, nisu više iste.
Zbog toga jer zaborave tko su.
Gylfie, moramo pobjeći odavde.
Poznajem ove zvijezde.
Mogu nas izvući odavde, ali...
jedini izlaz je da poletimo, a ne možemo.
Ne možemo još.
Ali naučit ćemo kako,
i kad nebudu gledali,
svaku šansu koju budemo imali,
raširit ćemo krila.
Stvarno misliš da možemo uspjeti, Soren?
Zajedno Gylfie, čemo pobjeći.
Hladno mi je.
Zajedno...
U redu, moje male sove, bilo je dosta spavanja.
Oh ne!
Idemo!
- Kamo sada idemo? - Gylfie ...
moramo se ponašati kao da smo lunatizirani.
Hodaj dalje, nema spavanja!
Ne bi trebali žaliti za one tamo dolje.
Kao niža vrsta trebali bi biti sretni
služiti višoj vrsti.
Sove tytos su prirodno superiornije,
a vi ste dio toga plana,
one koje će uvesti reda u kraljestvo sova.
Kao uzvišeni budete vladali.
Novo doba će početi.
Sada, dokažite svoju vrijednost
i poletite.
Više!
Neka zabava počne!
Podignite ove ispovračane kuglice.
Tako je, uživajte u kuglicama. - Obožavamo ih.
- Kuglice od drugih sova. - Možda bi bilo bolje da smo se lunatizirali.
Evo ga!
Dobar posao broj 857...
- Koga briga. - U redu, okupimo se!
- Ti, sa svijetlim očima! - Takvi su svi.
Nisam zapazio, nastavi!
To je vrsta kuglica koje će te skupljati.
Kosti miševa posvuda. To je tipično.
Ali ovo je tajni sastojak
u mišijim kostima.
Metalna čestica.
- Imam dobro opažanje... - Imaš!
i otkrio sam tebe!
Želim da odneseš tu česticu
gdje su sve ostale.
Gledate li svi?
Hajde!
Soren...
U redu, ima još košara za napunit.
Što se dogodilo?
Slušaj, Gylfie, te ptice rade nešto jako loše.
Moramo nekako izaći odavde.
A što vas tvoje to radite?
Nakon što sakupimo dovoljno komada,
napravit ćemo zamku,
a tada ovisi o tebi da privučeš našeg neprijatelja
na prava mjesta...
u naše kandže.
I tada, zapadno kraljestvo
i stablo će biti moje.
Imaš moju riječ.
Što planirate učiniti s nama?
Hodaj!
- Kakvo je ovo mjesto. - Ulazi...
i prestani postavljat pitanja.
Uzvišeni neče bit sretni ako nas ne vratiš natrag.
A neće biti sretni ni kada saznaju što ću učiniti s vama.
Naučit ću vas letjeti.
- Letiti? - Možete disati sada.
Stvari su se počele pogoršavat ovdje.
Rekao sam sebi ako će bit netko dovoljno pametan
i odlučan da se suoči sa otporom,
pomoći ću mu.
Mislim da bi vama dvojema trebao.
- Ali nisi li ti... - Uzvišeni?
Ne, mrzim ih.
Gotovo koliko mrzim to u što su me pretvorili.
Moje perje nije bilo uvijek ovakve boje.
Kada su uzvišeni napali moje kraljestvo.
Ja sam se odupiro.
Mislili su da me mogu iskoristit, pa su oteli moju obitelj.
Obećali su mi ako ću slušat naredbe, da će mi vratit obitelj.
Od tada radim prljave poslove.
Jeste li letili do sada imalo?
Ja sam sa grane na granu.
Sada nemaš luksuz da sklizneš sa gnijezda.
Moramo raditi na snazi.
Počet ćemo od onoga što već znate.
Pokažite mi što možete.
Hajde!
Stani...
Pokušaj aktivirati sve mišiće, svako pero.
U redu djeco, dosta je.
Hajde, natrag na trening.
Najbolji od vas,
najvjerniji, neustrašivi.
Ja ću ga predstaviti kralju uzvišenih tytosa.
Da vidimo koliko možete pokazati.
Pa...?
Bravo!
Pokazao si iznimnu spretnost i disciplinu.
Moj muž će biti jako zadovoljan tvojim napretkom.
Reci mi, da li tvoj brat ima sličan potencijal tako letjeti?
Soren? Ne.
On je pao sa stabla dok je još bio mali.
On je nespretan.
Vojniče...
Ne smiješ zbrkati kompliment za slobodu.
Nikad mi ne laži.
Za kralja uzvišenih tytosa trebamo što više dobrih letača.
Dođi. Idemo reći tvome bratu
kakvu nagradu dobiju
oni koji su prepoznali svoju pravu obitelj.
Letite ravnije!
Nema koristi ako
ne pokušate nadoknaditi zamah.
Neka se vaša krila spare sa vjetrom.
Ja ne mogu lebdjeti, Grimble.
Moja krila su prekratka.
Lyze od Kiela ima kratka krila
i to ga nije zaustavilo.
A morat čete letjeti daleko da dođete do čuvara.
Čuvara GaHoola?
Kako čemo znati kuda ići?
Trebate doći do mora Hoolemere.
Gdje je stablo ispunjeno čarobnom maglom...
u kojem stanuju sove sa plemenitim i čistim srcem.
Tako je.
I ja idem s tobom, makar se još nadam da će
osloboditi moju obitelj.
Stvarno?
- Bježi! - Kludd, pođi s nama!
-Bježi odmah! - Drži ih!
Tvoji pomočnici neće pobjeći.
Soren, što da učinimo?
- Soren, moramo krenuti. - Čekaj.
Kludd, dođi. Sada je prilika!
Što čekaš? Sada ti je šansa da odeš kući.
Ja sam... kod kuće.
Hočeš li ozlijediti svoju kraljicu, Grimble?
Ti nisi moja kraljica.
Moramo skočiti odmah, Soren.
Sad!
Hajde Gylfie, leti!
Zamahuj krilima!
Ulovite zarobljenike!
Idite i recite čuvarima!
Gledaj tamo, vidim svijetlo!
Gdje?
Gylfie! Hajde, slijedi me.
Brže, Gylfie. Hajde!
Oprosti, Soren, ali ne mogu.
Moram se odmorit!
Gylfie, hajde! Moramo letit.
Sa desna.
- Mislim da ih nema. - Što?
Jesi siguran?
Čini se!
- Hej, znaš što? - Što?
Mi letimo!
Jesi li mislila da će bit ovako?
Ne.
Osječaj je puno bolji.
Što čemo učiniti sada, Soren?
Pronaći čemo čuvare GaHoola.
Grimble je nažalost poginuo.
Ali ti, imao si šansu pratiti svog brata,
ali nisi.
Počela sam razmišljati da ti zaslužuješ ostati.
I biti jedan od nas.
- Želim to. - Nudimo ti moć i svrhu.
Što ti nudiš nama?
Što ti možeš ponuditi meni?
Ja...
- Imam sestru. - Nastavi.
Mlada je, ali ima duha.
I... izrasta u jakok tytosa.
Možda bi je mogao dovesti k meni.
Ovdje, mlade sove imaju budućnot.
- Jesi li gladna? - Zašto?
Gledaj ovo!
Hej!
Oh, dobar ulov! Trebao bi bit ponosan na sebe,
što si ulovio kukca koji je već uhvačen.
- Čekaj! Ti ga nisi uhvatio. - Nisam?
Bio sam blizu. Još malo i bio bih ovoliko blizu.
Odlično!
Zasjeda!
Kladim se da nisi računao na ovo.
Oprosti! Nismo... Nismo ti htjeli ukrasti večeru.
- Ali nije njegova. - Je!
Mi samo tražimo mjesto gdje bi se sakrili i odmorili.
- Kojim redom? - Kako to misliš?
Mislim da li se hočete sakriti prvo ili odmoriti?
Kakve veze to ima?
Velike!
Ako se morate sakriti prvo, rekao bih da ste u velikoj nevolji.
Ali ako vam je odmor prvi na pameti,
rekao bih da situacija nije toliko dramatična.
Na putu smo do mora Hoolemere.
Moramo naći čuvare GaHoola.
Stvarno?
Nevinašca kao vi nikada ne budu došla do mora.
Postoje vrlo strašna lica na tom putu.
Strašna lica?
Ako jastrebi ne naprave brzu večeru od vas, tada sokoli budu.
Ako vas sokoli ne dohvate, tada će vas dingo-i dočekati među drvećem...
- I pojesti komad po komad... - Naša želja je nepokolebljiva.
Imaš li mjesto za odmor? Moja prijateljica je umorna.
Zovem se Digger.
Put do gnijezda je u ovom smjeru.
- Idete do mora? - Da.
Znate kako zovu sove koje putuju do mora?
- Ne! - Izgubljene! U bunilu.
Imam još jedan vic za tebe. Kako zovu sovu...
Twilight! Imamo društvo.
Ozbiljna sam! Ovo je krajnje bezobrazno.
Stalno se dereš!
I ne prestaješ pričati.
- Gđo. Plithiver, to sam ja, Soren! - Oops!
Soren!
Ne može biti!
Svaki dan sam tražila tebe i Kludda i onda ovo.
Da budem zgrabljena od ovog monstruma.
Mon-stru...
Digger, tko su ove sove i zašto pričaju s našom večerom?
Moje ime nije večera!
Večera nije baš raspoložena, nije li?
- Ona nije večera. To je moja dadilja. - Mrzim biti ovako tretirana!
- U redu. - Ja sam dama.
- Uistinu! - Gđo. Plithiver, ovo su moji novi prijatelji.
Ovo je Gylfie i Digger i...
- I... Twi ... Twilight, je li tako? - Drago mi je, večero...
Ovoga... mislio sam gđo. Plithiver.
Oni idu do mora Hoolemere, da nađu čuvare GaHoola.
- Stvarno! - Što?
Ne, Soren! Moramo ići kući.
Tvoji roditelji se jako brinu.
Ne, ne razumijete, gđo. Pi. Kludd i ja smo oteti.
Bože!
On je još uvijek zatočen. Moram nači čuvare.
Oni ga jedini mogu spasiti.
To je avantura osuđena na neuspjeh, i jako opasna!
- To zaslužuje pjesmu. - Oh ne! Ne počinji opet!
Ali takve stvari ne utječu na mene.
Jer ja sam pjesnik koliko sam i ratnik.
Ako dopuštate.
Dadilja mu kaže "ne".
Ali dječak se ne boji,
on leti u opasnost
da bi bio rastrgan!
Samo zato što je pjesma ne znači da je ugodna.
-Ta me priča jednostavno inspirirala, ako vjerujete.
- Mislim da ti vjerujem. - To je dar.
Donekle.
Da, pred nama je dug put, pa onda ...
Gđo. Pi, znaš što bi tata htio.
- Zbog toga idem s tobom. - Što? Ne!
- Molim te, ne ostavljej nas ovdje. - Da, ti si prva sova...
Koju smo vidjeli u osam mjeseci.
Ako moram još slušati njegove besmislene šale...
- Što, super su? - Ne, nisu.
Ako ja moram čuti još jednu tvoju pjesmu,
derat ću se cijeli dan.
Da! Ako čujem još jednu šalu...
Molim vas, nemojte ići!
Da li uopće znate put do mora Hoolemere?
Pa...
- Twilight zna put. - Naravno da znam put.
Mi idemo na more Hoolodans.
- Hoolemere... - Hoolemere!
Gđo. Pi. vi ste vjerojatno prva zmija koja leti.
Znaš što? To je možda istina.
Obožavam to!
- Gospodaru. - Što?
Naš posao na sv. Aegoliousu je uskoro gotov.
Posljednji komadi su na putu.
I došla sam ovdje da ti ponudim ovaj dar.
Tvoje nove vojnike, testirane i uzvišene.
Jedan je posebno pokazao izniman napredak.
Ja ću to prosuditi. Ti vojniče.
Korakni naprijed.
Da, normalno je da se plašiš moje nazočnosti.
- Kako se zoveš? - Kludd.
- Govori glasnije! - Kludd!
Moje ime je Kludd. - To je puno bolje.
Zapamti, slabost je za niže vrste.
Nikad za nas. Znaš li zašto?
Zato što smo mi tytosi.
- Imam još jedan. Kuc, kuc! - Molim te nemoj odgovorit!
- Tko je tamo? - Ne potiči ga.
- Ald. - Ald tko?
- Evo ga. - Tako je. Ald tko?
- Rekao sam ti! - Smiješno je.
Taj je kompliciran...
Kad se noć spusti...
Mi spavamo, mi spavamo...
Mi nastavljamo spavati...
Mi spavamo...
Tada lunjamo u snovima!
Sada spavamo..
Mi sada spavamo.
Znaš. Mislim da nas vrane prate.
Da, imam oko na njima već neko vrijeme.
- Znaš što sova kaže kada je ulovi vrana? - Stvarno, Digger. Zar moramo čuti!
Tako je! Ouch!
Hej! Maknite se odavde!
- Ouch! Znači tako! - Twilight, tvoja harfa.
Pusti ih neka je uzmu! Velika stvar!
Oh, ne!
- O da! - Gđo. Pi.!
Dolazim!
Oprosti!
Ja letim!
Pre brzi su.
- Ja ću te odbacit. - Što?
- Vjeruj mi, znam što radim! - Da, ali jesi li to radio prije?
Ne, ali uvijek sam želio pokušat! Drži se!
Gđo. Pi.!
Odlazite odavde! Bježite!
- Gđo. Pi., jeste li dobro? - Prilično sam dobro.
Ponovimo to opet.
- Dobro letiš! - Hvala, Twilight.
Pa, stigli smo!
More Hoolemere.
- Tako je... veliko. - To je jedna velika bara tamo.
Ne znam, stvarno misliš da su čuvari tamo negdje?
Moraju biti.
Pozdrav!
- Tko je tamo? - Njihov dolazak je bio predvidljiv.
Bilo je predvidljivo da ću im ja pokazati put.
- Misliš da ne znamo kuda ići. - Da, i to sam predvidio.
- Prošli smo dug put. - I to sam predvidio.
- I jako smo umorni. - Predviđeno.
Ja znam sve. Sada recite što želite.
- Pa... - Čekaj! Ako stvarno znate sve,
kako onda ne znate to? - Predvidio sam da će postojat jedan koji će sumnjat.
- Ima li još tko problema s njim? - Pa, meni je drag.
...Vođeni bodljama Echidne.
Čekaj! Jesi li ti Echidna?
Ja sam taj Echidna.
I bilo je predviđeno da ćete trebati moju pomoć.
Onda ti trebam reći da tražimo čuvare.
- On vjerojatno zna to već. - I znam, sumnjivče!
- Nastavi. - Tata je rekao da će nas tvoje bodlje voditi.
I hoće. Da biste došli do stabla
pratite ove zvijezde.
Nikad ne skrećite s puta tih zvijezda.
Sad krenite, svi vi.
Predvidio sam da će grupa oklijevati.
No s vremenom će postati obitelj.
A obitelj treba svakog člana da igra svoju ulogu.
- Ratnik... - Pjesnički ratnik, molim.
Dobro. Snažan i plemenit.
Tragač, pametan i pouzdan.
Navigator, koji sumnja.
I vođa, čija je vjera jaka.
I na kraju, naravno, srce.
- Čekaj! Jesi li ti zmija? - Da, jesam.
Sve dovde štitili ste jedni druge,
zato idite.
Pogledajte u nebo i poletite.
U redu, idemo.
Zapamtite!
Kad vam krila oslabe, vaš duh će vas voditi koliko je to potrebno.
- Što je rekao? - Da smo na pola puta.
Ovo je lako, samo slijedite povjetarac.
Izgubili smo se! Ne mogu pronaći trag.
- Moramo pronaći otok! - I izvući se iz ove oluje.
Stablo mora biti s druge strane.
Osječam to u svom želucu.
U želucu? Da li itko...
ima kakvu informaciju koliko još je daleko?
- Digger, zašto letiš tako? - Kako?
- Znaš ti kako ja letim. - Ne tako.
Digger, tvoja krila...!
Mislim...
Zbogom!
Digger!
Digger.
Digger!
Oh ne! Ne!
- Možeš li letjeti sa mnom? - Da.
- Ima nas petore. - Da, znamo.
Pomaknite se, molim!
Što?
Daj da vidim!
Zabrinut sam što su te čestice... Mogle bi biti oružje.
Mogle bi bit novi štit.
Poslušaje dobro, Vaše Veličanstvo. Postoje znakovi onoga što oni opisuju.
Da mi je netko rekao da će ove hrabre sove same doletjeti ovdje. Rekla bi da je to priča.
Da li vi gospodaru Allomere mislite drugačije?
Možda... Ali, Vaše Veličanstvo...
Ako sam vas dobro razumio Metalbeak nije mit.
On gradi vojsku robova od lunatiziranih sova,
i planira osvojiti svijet sa magičnim česticama iz ispovračanih kuglica.
Ne pokušavam iskazati nepoštovanje, posebno pred mojim malim prijateljima
koji su mnogo toga prošli.
Takva priča je... samo jedna od mogućnosti. Preteška.
Da li ti to zvuči smiješno?
Što je smiješno u tome da prikrivaš sebe ismijavajući ove sove...
Možda se moj dobri prijatelj Ezylryb želi vratit u rat.
Ne, ne!
Možda želi vratiti svoju staru slavu, dok bi ostali...
Pa, mi ostali nemamo toliko talenata.
Kad kažem oprez,
gubici mogu biti jako veliki.
Ja nikad ne bi pokušavao pokrenuti rat,
ali iz razloga kojeg je dečko opisao,
za takvo kršenje mira, naravno da bi se borio.
Koji su rizici za krenut?
Ako misliš da sam nezasluženo zaslužio priznanja,
borit ću se s tobom sada. - Mir!
- A onda možete suditi pobjednika.
- Pokušavamo uvidjeti istinu. - Istinu?
Rekao sam vam istinu.
Uzvišeni postoje.
Oteli su mene, i stotinu drugih sova iz njihovih domova.
Robovat će nad nama i vladati svijetom bez sažaljenja.
Da, jedini dokaz koji imam su moje riječi,
ali to je bio i meni jedini dokaz da vi postojite...
i dalje vjerujem.
I vi to želite prosudit?
- Neću ništa prosuđivat. - Veličanstvo.
Takva misija može početi za sljedećeg punog mjeseca.
- Ne! - Možda bi...
Trebate krenuti odmah. Uzmite najbolje sove sa sobom, Allomere.
- Soren, uspio si! - Da.
Sretni smo što jesmo. Nadajmo se da će Allomere naći Aegolious.
Biti mlada sova koja je okusila avanturu
i stigla na stablo prvi put.
Čestitam!
Nove, snažne sove
stablo uvijek treba.
On je jedna čudna sova.
Mislim da mu nedostaju neki talenti.
I dobra kupka.
Klonite što dalje od njegove grane.
Grane?
Reći ću vam na večeri.
Već kasnite.
Dali su mi upute da vam pokažem kako stvari funkcioniraju ovdje.
- Da vam dam osnovni trening. - Čekaj.
- Osnovni trening? - Ne postaješ čuvar preko noći.
Za to su potrebne godine.
- Samo su najbolji izabrani da... - Čekaj!
Da li češ nastavit ometati me?
Dakle, ako vi imate taj talent,
bit ćete odabrani u posebne grane ili eskadrile.
Imamo: navigatore, liječnike, tragače, spašavatelje,
kovače, prognozere vremena.
Moje područje je navigacija.
- Usput, moje ime je Otulissa. - Ja ... ja sam Soren.
Mislim da su ti prijatelji tamo.
Digger!
Hej?
- Kakva je hrana, Digger? - Bolja... bolja je nego...
- Kaže da je dobra.
Ali mislim da će mu bit bolja uz malo svirke?
- Što? - A ovo se čini kao dobra publika.
- Čini se prilično dobar. - Da, ako voliš takve stvari.
Ovdje na velikom stablu svaka sova uči različite vještine.
Zovemo ih grane.
Možete učiti kako pratiti, navigirat, boriti se.
Možda ste kovač.
Čekaj.
Vatra, dječače, to je krv i svijetlo stabla.
I nema ničega opasnijeg...
Hej!
Moraš se pazit.
Apsurdno! Vrati se!
Ne bježi.
Osjetite zrak!
Slijedite me!
Moji vojnici. Moja djeco.
Mnogi od vas čuli su za mene u večernjim pričama,
ali uvjeravam vas da ja nisam mit.
Ja jesam stvaran. I stojim pred vama sa jednom jednostavnom istinom.
Da jaki pobjeđuju slabe.
Jednom davno bio sam napadnut od kukavice Lyze od Kiela,
da prekrijem tu istinu,
sada nosim ovu masku da mi se ne vide ožiljci.
Ali metal je jak.
To je simbol snage i odlučnosti uzvišenih.
Vrijeme je da zapalimo vatru i preuzmemo kraljestvo sova
i vratimo ono što nam pripada.
Zato što smo mi tytosi, mi smo uzvišeni!
I ja sam Metalbeak.
- Metalbeak. - Metalbeak.
- Što?
- Metalbeak. Metalbeak. - Nedostaju mi mama i tata.
- Bojim se! - Nemoj, sa mnom si sada.
Eglantine, ovo je naš dom.
- Ovdje nas stvarno cijene. - Ali, molim te...
-Možemo li naći Sorena. - Hej, hej!
Zaboravi za Sorena. Soren je slab.
Mi smo tytosi.
Uzvišeni smo.
Ali obečavam da neću reći nikome što radiš.
- Samo želim ići kući. - U redu.
- Molim te, možemo li ići, kada?? - Sutra.
Ali prvo, večeras češ samo spavat.
Kasno noćno čitanje, ha?
Da. O "Bitci ledene pandže". To je od mog tate omiljena priča.
- To nam je stalno pričao. - Tvoj tata ima dobar ukus za autora.
- Sviđa ti se? - Iskreno?
- To nije kako je moj otac pričao. - Ne?
- Kako ti je on govorio? - Uvijek je izgledalo tako..
herojski. - Ne.
Kao velika pobjeda.
Ali ove kronike se čine kao...
- Kao pakao!
Hajde, dječače. Skoro je jutro.
Sutra je velik dan.
Naučit ću te kako stvarno letiti.
Osjetite moć.
Uletite u prstenasti vir.
Prstenasti vir?
Mogao nam je barem dat riječnik.
- Ovako ćete naučiti! - Oh, da?
Upravo tako želim naučit.
U oluji.
Tako je, hajde. Mi se krečemo po različitim mjestima
od neba do oceana.
Ne možeš se borit. Moraš to osjetit u sebi.
Vidiš li? Soren, pogledaj, tamo je.
Hajde Soren!
Koristi intuiciju, dječače!
Vjeruj, leti iznutra.
On vidi.
Vidi!
Čekaj, čekaj!
- Hej, hej, pazi! - Soren!
- Soren!
Dođite u moje gnijezdo.
Gospodaru Allomere, dječak je imao pravo.
- Ove sove, moramo ih spasiti! - Tiho!
Ne smijemo još krenuti jer neznamo protiv čega se borimo.
Vidiš li šišmiše?
Pratimo ih, kladim se da će nas odvesti na ciljno mjesto.
Stani.
Ja ću ovoga, a ti ovog s druge strane.
Što je ovo?
Ne znam što se dogodilo.
Letio sam gore i...
Nikada nisam osjetio tako nešto. - Nemaš se razloga brinuti, dječače.
Priznajem da sam te poslao u uragan s namjerom.
Htio sam testirati tvoja osjetila.
Bio si vrlo dobar.
Dobar?
Skoro sam slomio krila.
Glava mi kaže jednu, a osjećaji drugu stvar.
I vjerovao si svojoj glavi.
Zato nisi uspio.
Čekaj...
Je li to tvoj pečat?
Što, to? Da.
Znači da si ti napisao kronike "Bitka ledene pandže"
Valjda jesam. Zapravo... da.
- Bio si tamo? - Da.
Kao pisac?
Ne, kao vojnik.
Ili bolje rečeno vođa vojnika.
Ti si Lyze od Kiela?
Da.
Ti si Lyze od Kiela?
Da, nema sumnje.
Ta stara stvar, više ne služi ničemu.
Zašto se sad zoveš Ezylryb?
Sve sove sa stabla znaju tko sam.
Moji dani Lyze od Kiela su prošlost.
I ta bitka je sada stara uspomena.
Osim nekoj mladoj sovi poput tebe.
Zašto mi nisi rekao.
Kakve veze ima kako se zovem?
Lyze od Kiela je moj heroj.
Pa, sigurno je teško upoznati svog heroja
i vidjeti ga kao stvarnog, a ne iz mašte.
- Samo sam... - Što si očekivao?
Nekog snažnog tytosa s punim oklopom, pandžama za borbu,
i mjesecom koji se diže iza njega?
Ovako zapravo izgleda kada ideš u bitku.
Nije slavno, nije lijepo, nije čak ni herojski.
Boriš se za pravdu.
I učinit češ to opet i opet.
Iako jednog dana možeš izgledati ovako.
Nešto nije u redu.
Brže, neka mi netko pomogne!
Pozovi pomoć.
Hej, što se dogodilo?
Gospodar Allomere je spasio dvije sove.
Čini se da je ozlijeđen.
Mislim da je naišao na "uzvišene".
Znaš, nisam ti potpuno vjerovala prije.
U redu je.
Znaš, ne bi vjerovao ni ja.
Soren, dođi brzo. Ovdje je Eglantine.
Eglantine?
Pustite me!
Možete li joj pomoći?
Učinit ćemo što god možemo, Soren.
Eglantine!
Eglantine...
Borba je bila žestoka. Bili smo nadjačani.
Ja sam lakše ranjen, zahvaljujući Glocku,
ali ostali...
Možeš li reći broj zarobljenih sova, Allomere?
Stotinu sam vidio.
A možda ih je puno više.
I misliš da su oni dio većeg plana?
Svakako.
Vaše Veličanstvo, nema vremena za razmišljanje.
Dobro, izoštrite pandže za borbu.
Ezylryb, ustani!
Da, jesam.
Moram ići. Moraš me povest sa sobom.
Apsolutno.
Neuvježbani vojnik kao ti ne može izdržati ni minutu u bitci.
Drži.
Hajde!
Mi volimo baciti nešto na neprijatelja.
Ili možeš ostati ovdje i brinuti za svoju sestru
i učiniti nešto jako dobro.
Ali što ja znam?
Ja sam samo umorni starac.
Eglantine...
mijenjao bi mjesto sa tobom da mogu.
Stvarno bi. Volio bi da ona stoji ovdje.
Soren...
Htio bi da ona može vidjeti ovo mjesto svojim očima.
Znaš, očeve su priče istinite.
Sve je istina.
Čuvari i GaHoole stablo.
Sve je istina.
Čak je Lyze od Kiela stvaran.
On je stvaran.
Soren, obećao si.
Obećao si da ću ja biti Lyze sljedeći put.
Eglantine!
Soren, gđo. Pi.,
nismo kod kuće, zar ne?
Mi smo na stablu čuvara.
Ne, ne može biti!
Kludd je... - Kludd je u krivu.
Ja sam bio u pravu. Bio sam u pravu cjelo vrijeme.
Ne, mislim Kludd je tamo
sa mnom. On mi je to učinio, Soren.
On je jedan od njih.
Što?
Ne Eglantine...
Mora da si zbunjena.
Ne može biti.
Dobro da te je spasio Allomere. - Ja nisam bila spašena.
Kludd me je dao Allomeru da me dovede ovamo.
Ne, to je nemoguće.
To bi značilo da je Allomere...
izdajica.
To je zamka.
Allomere!
Moramo slijediti zvijezde.
Vidim nešto, tamo.
Moramo provjeriti taj dim.
Soren, gledaj!
Allomere, je li drugačije
kada vidiš posljedice svoje izdaje?
Šišmiši će im ispiti krv?
Naravno. Oni nemaju dušu da bi mogli biti privučeni od plave sile.
Sada, moja ljubavi?
Bilo bi okrutno ostaviti ih da još čekaju.
Dokrajčite ih!
Ne možemo ih samo ostaviti dolje da se muče.
- Možemo li? - Ne razumiješ.
Dok smo bili zatočeni vidjeli smo učinak te energije.
Ona čini nešto strašno sa tvojim duhom.
Nije li tako, Soren?
- Dolaze šišmiši. - Ne brini, mogu srediti na stotine tih krvopija.
A možeš li njih tisuću?
Nečemo saznati ako budemo čekali ovdje.
- Hajdemo! - Čekajte malo.
- Soren, što je? - Vatra.
To je to. Mislim da sam otkrio način kako spasiti čuvare.
Ne Soren, ne možeš letjeti u vatru.
Slušaj Gylfie moram vjerovati svome instinktu.
Twilight, možeš li se pobrinuti za šišmiše?
Osigurat ću ti vremena koliko mogu,
ali požuri se i budi oprezan.
Hajde!
Twilight, budući da idemo u bitku zajedno,
mislim da češ morat otpjevati najbolju pjesmu ikada.
- Što? - Ozbiljno, želim čuti jednu.
Imaš prilike za najinspiravajuću pjesmu ikada.
Odlična ideja, Digger.
U bitku mi krećemo,
bez obzira dali čemo uspjeti ili umrijeti! -Što?
Ovo bi trebalo biti inspirirajuće.
Sada dolazi najbolji dio.
Ne! Ne!
Rekao si da češ dovesti sve čuvare!
- Oni nisu čuvari. - Soren.
Nemaju šanse protiv plave sile.
Ipak, mislim da ti više ne možemo vjerovati, Allomere.
Ne, ne, ne, obečao si mi...
Obečao si mi da ću ja biti kralj stabla.
Trebao si znati Allomere...
da postoji samo jedno mjesto za kralja.
Koristi svoj duh, dječače.
Leti unutra!
Soren!
Ne.
Oh, Soren.
Hajde, Soren!
To je bilo izvanredno, ali još nismo gotovi, dječače.
Hajde.
Niste očekivali ovo.
Dobar posao, prijatelju!
Svi u napad!
Zgazite ih!
Dok se nisu pripremili!
Čuvari, moramo osvetiti naše sove.
U bitci!
Trebam te ovdje da ostaneš sa svojim prijateljima, čuvari će ovo riješiti.
Dođite!
Kludd?
Soren!
Pozdrav, brate.
Legendarni Lyze od Kiela.
Ponovno samo ja i ti.
Sada ti se mogu osvetiti...
za ovo.
Trebao bi mi zahvaliti, izgledaš puno bolje s maskom.
Sa čuvarima je gotovo, Soren.
Uzvišeni će pobijediti i tytosi će preuzeti mjesto kao
vladari kraljestva sova.
I to će biti veličanstveno.
Uzvišeni su čudovišta. Vidio si što čine.
Lunatiziraju sove i pretvaraju ih u robove.
Slab si, Soren, još uvijek živiš u snovima.
Moji snovi čine me jačim.
Odveli su me čuvarima.
Šteta što više neće ostati ni jedan čuvar od danas.
Ne razumijem, kako si se mogao pridružiti uzvišenima nakon toga što su nam učinili?
Što su nam učinili?
Vjerovali su u mene, kao što nitko drugi nije.
U smislu da će jaki vladati,
a slabi će bit bačeni u bijedu.
A čast... čast je samo druga riječ za slabost.
Kludd, znam da tako ne misliš.
Onda me uopće ne poznaš.
Soren, moja su krila slomljena. Pomozi mi.
Soren, ja sam tvoj brat.
- Ne! - Bože, ne!
Metalbeak!
Završi to onda.
Neću dozvoliti da naudiš više ni jednoj sovi.
A ti češ me zaustaviti, dječače?
Kakva će bit šteta izgubiti ovako jakog, mladog i hrabrog tytosa.
Ne, Soren.
Ti znaš ovog starca? - On je moj učitelj.
Moj heroj.
Tvoj heroj te može naučiti još jednu posljednju lekciju o snazi uzvišenih...
Ne miči se.
...Tako što će te ostavit da ga gledaš kako umire.
Uzvišeni, povucite se! Za mnom.
Soren, učinio si što treba.
I učinio si to dobro.
Čini se da ću morat dopisat kronike.
Kao što je bilo u davnim vremenima, ponovilo se i u novim.
Čuvari se drže svoje zakletve...
- Ja sam predvidio to!
Pretvaraju slabe u jake,
popravljaju uništeno.
I kad je sunce izašlo toga jutra,
sve što se moglo vidjeti je da su prevladali zlo.
Soren! Soren!
Ponosni smo sine na tebe.
Priče... su stvarne.
Ti si ih učinio stvarnima, Soren.
Kad je mir uspostavljen, bilo je vrijeme za proslavu
i priznanje da je mala grupa sova
uz oluju sa vjerom došla do stabla
i sada stoje pred kraljem i kraljicom, kao mladi čuvari.
Napokon spremni,
svim srcem prisegnuti drevnu zakletvu
da će pomoći ozlijeđenima,
pretvorit slabe u jake,
i da će bez oklijevanja, poraziti zlo.
Koliko znamo Nyra je pobjegla.
A Kludd... On nikada nije pronađen.
Da stanem?
- Što, molim vas, nemojte stati. - Ne želim da imate noćne more.
Dajte, mora biti još.
Slušaj ih Soren, žele još priča.
Hajdemo, nemojmo ih razočarati.
Oluja se približava, i ako budemo imali sreće
biti će puna prsenastih virova.
Titlovi: Mark2610